KRAKÓW, SEPTEMBER, 1939
KAROL EN MANN SOM BLE PAVE
Karol, bytt med Krystyna.
De ødela luftvåpenet vårt. 500 fly ble knust før de kunne lette.
Jeg hørte det før de bombet radiostasjonen.
Jeg tar Wislawa med til Wadowice, og så skal jeg verve meg.
Wislawa, du er jøde.
Jødene burde forlate Polen hvis de kan.
Wadowice er en liten, stille landsby. Jøder er ikke i fare der.
Tomasz, vil du passe på faren min? Jeg vil også verve meg.
Selvsagt. Jeg skal ta ham med til prestegården.
Du sa alltid at du aldri ville bli soldat.
Jeg hadde ikke forestilt meg noe slikt.
Hva har du tenkt å gjøre, Wiktor?
Alle på sisteåret på medisin har blitt bedt om å dra til sykehuset.
Hva tror du vil skje?
Hvis verden blir overtatt av onde menn,
har vi ingen stemme igjen, eller tårer å felle.
Men vi må aldri miste håpet.
- Karol! - Jerzy!
Jeg drar tilbake til Wadowice hvis jeg finner et tog.
Jeg henter min far, og så kan vi verve oss.
- Professor! Professor Wójcik! - Jeg drar til universitetet.
- Rektor sa det skulle stenges. - Vi har verdifulle bøker der.
Jeg skal legge dem i kjelleren i tilfelle de bomber oss.
- Jeg blir med deg. - Vi blir alle med.
Hva vil skje med familien din når du og faren din drar?
Nazistene bryr seg ikke om kvinner.
Dere er jøder. Jødene er i stor fare.
Vi er polakker. Vi skal sparke nazistene ut av landet.
Hva er i veien?
- Hva er i veien? - Jeg er redd.
Dra og gjem deg i Wadowice.
Og vær forsiktig.
Jeg er så redd.
Hør på meg. Bli med meg til prestegården.
Der er du, Karol. Du er sen.
Tomasz, takk Gud for at du er her. Jeg var...
- Hva er det? - Hva ser det ut som?
Min gamle militærjakke. Jeg skal verve meg.
Nei.
Nei, pappa. Det er min tur, ikke din.
Du må holde deg i sikkerhet sammen med Tomasz i prestegården.
Gjør som Karol sier, Mr. Wojtyla.
Jeg vil at Mor skal være stolt av meg.
Mor ville bedt meg stoppe deg.
Vær så snill... Kan du ikke prøve å overtale ham?
- Du vet hvordan han er. - Vær så snill.
Mr. Wojtyla, hør på meg. Du er for gammel til slike ting.
Nei, men kroppen din er ikke så sterk som hjertet og sjelen din lenger.
- Jeg er klar. - Hva skal jeg gjøre?
Beskytt ham og pass på deg selv.
Går det bra?
- La meg bære deg. Hva heter du? - Józef.
- Opp med deg Józef! - Józef!
- Jeg trodde jeg mistet deg. - Jeg vrikket ankelen.
- Du trenger ikke bære ham. - Karol har sterke skuldre.
Min svigerinne har en gård nær Mielec. Vi skal dit.
Jeg skal gjete kyrne. Bestemor har piano, men det er ustemt.
Józef tok pianotimer hos presten i St Bartholomeus.
Det er en ære å bære en Chopin på skuldrene mine.
WADOWICE
Får vi lov?
Hania.
- Og Karol? - Han og faren vervet seg.
- Jerzy! Jeg skal dra. - Vi også. Vi skal til...
- Jeg er så glad du kom. - Jeg også.
Vi skal gjennom Myslenice.
Wislawa kysset meg.
Karol, kan du gi meg litt vann?
Har du feber? Pappa, du er glohet.
Hva snakker du om? Jeg har aldri hatt feber.
Jusek! Det er Jusek.
Jusek!
Unnskyld meg, det er... Vent, Jusek!
- Karol! - Jusek!
- For en overraskelse! - Jusek!
- Vi skal til Rzeszow og verve oss. - Vi også.
- Har du plass til far? Han er syk. - Skulle ønske jeg hadde det.
Har du sett Hania?
Ja, hun kom til Wadowice.
Hun snakker om deg hele tida.
Karol, denne stormen går også over.
Her. Behold dette.
- Det bringer lykke. Ses ved fronten. - Ja.
Gud velsigne dere!
"Blendet av røyk jeg ser over skuldrene deres
som en kiste langs en søylegang
pianoet ditt faller, faller."
- Hva sa han? - Hallo, Józef.
- Hvordan går det med ankelen? - Fint.
Jeg siterte vår største poet, Norwid.
Under revolusjonen drepte russiske soldater folk, og de knuste ting.
De kastet Chopins piano ut av vinduet og ned på et bål.
Men noen menn løftet det opp og bar det i sikkerhet.
Jeg ville også gitt livet for å redde Chopins piano.
Det er derfor poeten sier at landet vårt ikke kan ødelegges.
Aldri.
Pater!
- Er dette ditt hjemlands alter? - Ja.
Og det er her dere feirer seieren
til den polske hæren over de germanske ridderne?
- Og polakker ber om frihet her? - Ja.
Dette mesterverket er lagd av en tysker.
Peter van der Rennen, fra Danzig.
Og disse englene kommer fra mestrene i Augsburg.
Vi går på tysk jord, prest.
Du har møtt Generalguvernøren, Riksminister Hans Frank.
Hans ordre er å stenge katedralen for allmennheten. Jeg beklager.
Beklager du?
Vi må tømme stedet.
Hvor skal du?
- Kirken tilhører folket. - Kraków er full av kirker.
Dette er katedralen.
Katedralen er en del av Wawel slott. Wawel er min residens nå.
Den tilhører ikke polakkene lenger.
Så dette er min kirke.
Kaller du deg selv kristen,
bør du vite at dette er et sted for sjelen, ikke for støvlene dine.
Macke!
Den polske presten kjeder meg.
Du må gå nå.
Hallo.
Har du noen medisin? Min far har feber.
Nei, jeg har ingenting.
- Jeg kjenner en som har det. - Gjør du?
Ja.
Vær så god.
Józef, tusen takk. Takk skal du ha.
Jeg er takknemlig, unge herre.
- Det er kaldt i dag, ikke sant. - Hvor er jakka di?
Jeg gav den til lillebroren min. Han var veldig våt.
- Her. - Takk.
- Han likner på Edmund. - Hvem er Edmund?
- Han var min storebror. - Er han død?
Han var lege. Han døde av en sykdom han behandlet på et sykehus.
- Savner du ham? - Ja.
- Veldig mye. Jeg var glad i ham. - Jeg skal bli lege en dag.
- Jeg trodde du ville bli pianist. - Jeg kan gjøre begge deler.
Og din mor? Er hun også død?
Da jeg var på din alder.
Men jeg snakker med henne.
Og når jeg lukker øynene, kjenner jeg at hun stryker meg over håret.
Józef!
Gi mannen jakka tilbake.
- Kan jeg ha den litt til? - Så lenge du vil.
- Til jeg blir voksen? - Ja, helt til du blir voksen.
Da skal jeg gi deg denne.
Hva handler den om?
Den har et eventyr jeg liker, om slangen og urmakeren.
- Kan du lese det for meg? - Ja, selvsagt.
"En dag gikk en sulten slange inn til en urmaker."
"Den fant ingenting å spise..."
Józef!
Karol, jeg vet ikke hvor du er.
Om du har vervet deg eller nådd det frie Polen,
eller om du fortsatt lever.
Wadowice, vårt kjære Wadowice, eksisterer ikke lenger.
Det er forandret over natta.
Folk blir fortløpende samlet sammen.
Tomasz hadde rett. Jødene er i stor fare.
Det snakkes om å stenge dem inne i gettoer.
Gestapo har okkupert Kluger-huset, og de har kastet ut kvinnene.
Jeg hjalp til med å gjemme dem.
Hania! Jeg vet hvor du skal.
Jeg vil se Tesia. Ta meg med.
Kom igjen.
- Hania! - Jeg har en overraskelse til deg.
Tadek!
Du skulle ikke ha kommet. Du vet hva de gjør med polakker som...
Jeg kan ikke leve uten deg.
Tesia, se!
Det er hauka!
Du er et godt menneske.
Bestemor!
Lukt på det!
Tesia har lagd en presang til meg.
La meg vise deg.
Mrs. Rozalia, jeg vil gjerne ta Tesia med ut herfra.
Jeg vil gjemme henne hos mine foreldre.
Du må bli med ham.
Jeg elsker deg, men kan ikke forlate min mor og bestemor.
- Tesia, vær så snill. - Nei.
Vi skal dra sammen når alt dette er over.
Hadde det ikke vært for våre ulykksalige venner, Karol,
hadde jeg dratt umiddelbart for å finne deg, hvor enn du er.
- Der. Vi klarte det, pappa. - Ja.
Se. Vi er nesten framme.
Våre beste divisjoner er på den andre siden av elva.
Det er der friheten vil komme fra.
Bli hvor dere er! Dra tilbake! Dra tilbake!
Russerne har invadert grensen!
Hitler og Stalin har inngått en avtale!
Den røde armé har sviktet oss.
De tar ingen fanger.
Dra tilbake! Dra tilbake!
Kom, pappa.
- Kom igjen, pappa. - La meg være her.
Pappa, vi må dra nå.
Dra til Kraków. Dra!
Jeg sa du skulle la meg være her.
- Det holder. - Hold opp, pappa.
Redd deg selv. Dra!
Kom deg vekk!
Pappa! Hold opp!
Bare la dem drepe meg!
- Pappa... - Det er alt...
- Hold opp, pappa... - Det er alt... Det er alt...
Hold opp!
Ta deg sammen, pappa.
Mamma ville ikke likt å se deg slik. Kom igjen.
Dere er tilbake! Hva skjedde?
Mrs. Antol, kan du komme og hjelpe meg?
Jeg skal hente dr. Zweig.
Mr. Wojtyla?
- Har dere sett Wiktor Milosz? - Nei.
- Hva har skjedd her? - Wójcik vil ha oss samlet.
Krystyna!
- Heldigvis er universitetet åpent. - Hva har skjedd med deg?
Jeg ser etter Wiktor. Min far er syk, og dr. Zweig var ikke hjemme.
Nazistene tok ham. Og noen polakker har flyttet inn i leiligheten hans.
- Akkurat. - Wiktor er på sykehuset. Vi drar.
- Greit. - Karol.
De organiserer en undergrunnshær. Vi burde verve oss til den.
Pass på hva du sier. Det er spioner blant oss.
Spioner? Jeg kan ikke tro at noen vil gjøre det.
Vi er ved vugga til vår historie, våre felles røtter og språket vårt.
- Ingen forråder sin egen mor. - Hvem gjør det?
Å, Professor... Jeg snakket om morsmålet vårt.
Du betaler for frihet med hele deg.
Det er derfor dere kaller frihet det som,
selv om du betaler for det, hjelper deg å styre deg om og om igjen.
Du skrev det, ikke sant, Karol?
Ja. Jeg er flau og beæret over at du husker det.
Wojtyla har rett.
Vi må betale med friheten med tårer og blod.
Riksguvernør Hans Frank har flyttet inn i Wawel,
Piast og Jagiellonenes tidligere residens.
Denne nazistiske intellektuelle har erklært
at Polen har en konge, og at polakkene er hans slaver.
Uten rettigheter, og med én plikt, nemlig å adlyde ham.
Dere må stå imot på enhver måte dere finner riktig.
Diskuter det sammen. Ta avgjørelsen i henhold til egen samvittighet.
Men vi må stå imot.
Lenge leve frihet!
Lenge leve Polen!
Lenge leve Polen! Lenge leve Polen!
Tre slike sprøyter til, Mr. Wojtyla, så kan du spille fotball igjen.
Jeg har aldri spilt fotball.
Jeg tror deg ikke. Du har gått glipp av livets største glede.
Bli bedre først, så kan du erfare det.
Godt sagt, Mrs. Antol.
Det er nesten umulig å finne kininsulfat,
men for Wiktor Milosz er ingenting umulig.
Gi ham en pille tre ganger daglig til feberen går ned.
Jeg kommer tilbake i morgen.
- Hvor mye skylder jeg? - Ikke tenk på det.
Jeg krever en formue av deg når jeg blir berømt.
Ta vare på deg selv, Mr. Wojtyla.
Adjø.
Hania, skatt. Jeg gleder meg til å høre nyheter fra deg og Wadowice.
Jeg leser og skriver hele dagen.
Min far er bedre nå, men vi har lite penger.
Jeg ser lite til Tomasz. Han er med dem som har mistet alt.
Kraków gråter de foreldreløses og enkenes tårer.
En stille, lidende by.
Jeg er så redd.
Når vi kan, går vi på professor Wójciks forelesninger
og håper vi kan finne ut hva som skjer i Europa.
Den tyske guvernøren Hans Frank
tilkalte hele fakultetet for å diskutere oppleggene deres.
Studenter ble nektet adgang, men Wiktor og jeg gikk likevel.
Nei, vent.
Denne veien.
Jeg vil gjerne ha mer tid...
...mye mer tid...
...en evighet, faktisk...
...til å snakke med dere.
Dere er Krakóws intellektuelle elite.
Jeg vil gjerne diskutere Platon med dere.
Jeg vil gjerne snakke om Roma.
Jeg studerte i Roma.
Jeg vil gjerne lese Nietzsche og Goethe.
Men jeg har ikke tid.
Jeg har ikke tid.
Vet dere hva drømmen min er?
Å gjøre Wawel til en øy av sivilisasjon og belevenhet...
...i hjertet av slavisk barbari.
Men dere polakker,
særlig dere intellektuelle...
...er fødte konspiratører.
Nei.
Polen skal forbli stille.
Som et lik.
Jeg har besluttet å stenge alle skoler og universiteter,
aviser og kunstnerforeninger.
Og jeg skal ødelegge alle polske bibliotek.
Hva skal dere med skoler, universiteter og biblioteker?
Dere har ikke noe land. Dere har ingen kultur.
Barn som ser nordiske ut,
blir tatt fra familiene og oppdratt som tyskere.
Resten skal jobbe hardt og spise lite.
Til slutt vil de dø.
Og Polen vil dø med dem.
Polen vil aldri dø!
Polen skal leve! Lenge leve Polen!
Hvis dere prøver å rømme, gjør dere meg en tjeneste.
Da blir dere skutt.
- La oss komme oss ut. - Nei.
Hvor mange er dere?
187. Bra.
Dere skal slippe håndjern,
men dere skal gå stille og rolig til bilene
og klatre inn én etter én.
Jeg ser at du har knyttet nevene, Mr. Frank.
Du tror du holder livet i de knyttede nevene dine.
Ta en kikk til. De er tomme.
Du står der oppe og snakker til oss.
Du har ikke innsett at livet har forlatt deg.
Når du gjør det, er det for sent.
Da vil du huske ordene uttalt av Wójcik,
professor i polsk filologi.
Skyt ham.
Wójcik lærte oss at svakhet bare er å nekte å akseptere nederlag.
Professorene som ikke ble drept, dør nå i Sachsenhausen.
Vi er omgitt av galskap og lidelse.
Hania, du aner ikke for et helvete det er i Krakóws gettoer.
Enten sulter de i hjel,
dør av tuberkulose, dysenteri...
av alle mulige sykdommer hvis de ikke tar livet av seg eller blir drept.
Denne veien.
Vet du hva en rottejakt er? Det er et nazist-uttrykk.
Det er hull i gettoveggene
som bare magre små unger kan klemme seg gjennom...små rotter.
De leter gjennom søpla for å finne noe å spise
og nazistene skyter på dem...for moro skyld.
Du skal få se. En liten rotte kommer snart ut.
OK. Nå.
- Hvordan har du det, Simon? - Jeg er sulten.
Jeg har bare litt medisin. Jeg skal prøve å ta med poteter i morgen.
Det er snekkeren Eli Singer og hans bror Chaim.
De trenger ikke klærne sine mer.
Hva er galt? Hvor skal du?
Det går bra. Ikke vær redd.
Hvor fører han deg?
Be til den svarte Madonna for meg.
Denne veien.
- Og du er...? - Jeg er pater Tomasz Zaleski.
Jeg ser at også kjekke gutter blir prester i Polen.
Presten fra katedralen. Beklager at jeg er sen.
Jeg hører at du har latt noen av mine offiserer skrifte.
Jeg vil også gjerne skrifte.
Men jeg lovte gjestene mine rådyret vi skjøt i skogen.
En kule, rett mellom øynene.
Spar oss detaljene. Du ødelegger appetitten min.
Så...jeg kan skrifte etter lunsj.
- Hva er navnet ditt? - Tomasz Zaleski.
Zaleski.
Zaleski skal spise lunsj med oss.
Du kan bevitne syndig grådighet med egne øyne.
Nei takk.
Jeg venter utenfor.
Jeg lar ikke en prest vente utenfor mens jeg spiser.
Vær så snill.
Vil du gjøre oss den ære, min kjære?
Si meg, Zaleski.
Hvor mye polsk hat hører du i skriftemålene?
- Jeg hører om polsk lidelse. - Vil du vite sannheten, prest?
Der det ikke fins kultur, kan det ikke være lidelse.
Bare instinkter.
Det polske folket vil elske oss til slutt.
- Men akkurat nå sover de. - Jeg elsker deg, og du sover.
De sier at polske kvinner ikke vasker seg så ofte.
Det er ikke deres feil. De har ikke såpe.
Den unnskyldningen holder ikke så lenge.
Vi har funnet en måte å lage såpe på fra noe som ikke koster et rødt øre.
Utmerket såpe med fint skum.
Jeg har lagt inn en stor bestilling til disse polske damene.
Såpe lagd av avføring.
Du ler ikke?
- Jeg kan ikke bli her. - Sitt ned!
Kom igjen. Sett deg.
Du kommer til å gjøre ham sint.
Kom igjen.
Familiene til de døde i gettoene må betale for gravferdene.
Da faller nok dødeligheten fra en dag til den neste.
Akkurat. Den har falt.
Alle jøder er syke.
Syke mennesker har en tendens til å rulle seg i møkk.
Møkk er deres naturlige odør. De er en dekadent rase.
En flokk fordervete individer
uten evne til å oppdra og ha omsorg for barn slik vi gjør i Tyskland.
Svin.
Jødiske barn er ikke barn.
Hva sa du?
Tyske barn er rene.
Jødiske barn er skitne.
Tyske barn har tenner.
Jødiske barn har ikke tenner.
Tyske barn sover på madrasser.
Jødiske barn ved siden av bord sammen med de døde.
Tyske barn leker.
Jødiske barn i gettoene vet ikke hvordan man leker.
De er virkelig fordervede barn.
Deres eneste underholdning
er å se foreldrene og sine søsken bli skutt.
Den eneste moroa de har, er å se sine mødre bli drept.
Tyske barn smiler.
Jødiske barn smiler ikke.
Tyske barn går. Jødiske barn går ikke.
Dere lærer dem aldri å smile og gå,
selv om du prøver å få dem til å adlyde ved å piske dem!
Aldri.
Vet du ikke at jødiske barn ikke har bein?
Jødiske barn har vinger!
Du kan like godt få meg skutt.
Polske prest! Hvordan klarer de det?
Har de vinger?
- Hva skriver du? - Et skuespill.
- Om hva? - Sorg.
Jeg drar nå, Karol, for å nå deg.
Hvis du kan, møt meg på veien til Czestochowa.
Det jeg skal si deg, er så fryktelig...
Jeg har ingen tårer igjen. Ikke noe hjerte igjen.
Husker du synagogen i Wadowice?
Vi kunne se den fra Klugers gjemmested.
Tesia!
Hva var det?
Ingenting, bestemor.
De sprengte en udetonert bombe.
Kom deg vekk herfra før de finner deg, min elskede.
Kom deg ut herfra.
De begynner å føre vekk alle de gamle og syke.
Hvorfor?
Hvor fører de dem hen? Passer de godt på dem?
Jeg vet ikke.
Jeg var ikke forberedt på dette.
Hvorfor sier ikke resten av verden noe?
Folk som holder munn mens andre blir drept,
er like ille som morderne.
- Jusek er død, ikke sant? - Nei.
Han lovte å skrive til meg.
Kanskje han gjorde det, men brevene hans nådde meg aldri.
Kan du gi meg et kyss, er du snill?
Wislawas øyne skremte meg.
De store, vakre øynene hennes var tomme nå.
De hadde blitt til aske.
Da de begynte deporteringen til Auschwitz og Belzec,
fant Gestapo familien Kluger.
Jeg kom dit med Tadek den dagen.
Ikke rør henne!
Når ondskapen bare er innbilt, kan man leve med den.
Men når den manifesteres foran ens egne øyne, er det ingen utvei.
Spill noe! Spill!
Hvorfor?
Hvorfor gjentar disse fryktelige hendelsene seg...
...bare for å bli verre?
Hva er det som gjør øyne, hjerter og sinn...
...så ute av stand til å føle nåde og respekt?
Hvem er disse menneskene
som har mødre og søstre og barn,
som har ektemenn og koner de klemmer om kvelden?
Er disse skapningene skapt i Guds bilde, Karol?
Hvor er Gud?
Du, Maria, er dronning av Polen,
og Gud har gjort Czestochova til din trone.
Forsvar oss, vær vårt skjold,
gjør oss sterke slik at vi kan drive fienden tilbake.
Kom til vår unnsetning.
Gi oss fred.
Hvorfor har jeg ikke svar?
Hvorfor tvinger noen et annet menneske til å leve i smerte?
Uten håp?
Hva kan vi svare til dette?
Hvor mange millioner av monstre er det på denne jord, Tomasz?
Hvorfor må de uskyldige svi?
Hvor mange uskyldige må bli født bare for å bli utslettet?
Jeg stirret nazistene i øynene.
Ondskapen jeg så, var så radikal...
...så ubegripelig...heslig.
Jeg fikk lyst til å drepe dem.
Og jeg er prest.
Jeg har dårlig samvittighet for det.
Jeg vil ikke hate slik de gjør.
Kjærlighet.
Bare kjærlighet kan redde mennesket fra å falle ned i en avgrunn.
Hvor var du i dag?
Jeg stod i kø for å skaffe oss litt brød.
Men det var ikke mer igjen.
Hver gang du går ut, er jeg redd du aldri kommer tilbake.
Jeg må gå ut, pappa.
Vi må ha mat. Vi må leve.
- Hvem er det? - Tomasz.
Hva gjør du ute etter portforbudet?
Hvordan har du det, Mr. Wojtyla?
Jeg er meg selv igjen. Vel, nesten.
Karol, jeg har skaffet deg jobb i et steinbrudd.
Her. Uten disse blir du deportert.
Takk.
Er alle arbeidstillatelser?
Arbeidstillatelser og falske dåpsattester til jøder.
Hent oss litt av Wiktors vodka, Karol.
En legestudent gav meg den da jeg var ferdig med kininkuren.
Han sa den ville ha nøyaktig samme virkning.
Takk, men jeg må gå.
Nei, nei.
Du er sterk.
- Hvilket steinbrudd har du jobbet i? - Jeg er student.
Student? Jeg liker ikke studenter.
En gjeng med viktigpropper som ikke kan noe om det virkelige liv.
Greit. Jeg er arbeider, da.
- Du er sen. - Beklager.
Vi har snakket om å bli med i en av de væpnede gruppene. Alle sammen.
Ikke jeg. Dere slåss med våpen, jeg vil slåss med ord.
Vårt teater må fortsette.
Hvor? Hvilken scene? Hvilket publikum?
Teatret må gå under jorda, i leiligheter og kjellere.
Vi må holde ordet levende.
Polen lider under terror og galskap, og du vil sette opp skuespill.
Du burde skamme deg.
- Vi er nødt til å ty til våpen! - Ja!
Ordet er mektigere enn en kule.
- Prøv å si det med våpen mot hodet. - Hva med deg, Karol?
- Vi drar nå. - Væpnet motstand!
Vent.
Jeg forstår og respekterer dem som tyr til våpen.
Nazistene utsletter mennesker og vil utslette kulturen vår også.
De vil utslette det polske språket.
Vår eneste mulighet til en framtid er å redde fortida.
Men den som velger våpen, har all rett til å gjøre det.
Kotlarczyk har også rett.
Vi må holde kulturen i live.
La oss ta teatret under jorda.
For husk...
...teatret er livets samvittighet.
Du skal få ditt teater, og vi skal få våre våpen.
Greit.
Vi kjemper samme kamp...
med samme håp mot den samme ondskapen.
- Javel. - Kom igjen.
Kom igjen.
Beklager.
Unnskyld meg. Jeg vet det er sent.
Jeg er Karol Wojtyla. Jeg må snakke med Miss Tuszynska.
Jeg tillater ikke mine leieboere å ha besøk av menn på rommet.
Dette er viktig og alvorlig, det tar ikke lang tid.
Tuszynska!
Denne herren har visstnok noe alvorlig og viktig å si til deg.
- Kjenner du ham? - Ja, Mrs. Bialek.
- Greit, men la døra være åpen. - Takk.
Jeg vet at du er modig
og at du har blitt såret så mye at du vil ha hevn...
Nei.
Ordet er rettferdighet, ikke hevn.
Ja, du har rett. Rettferdighet.
Men jeg kjenner deg så godt.
Uansett hvor sterk og modig du er,
hvor hard du tror du er nå,
er du den samme lille jenta
som pleide å bli lei seg og deprimert av folks løgner og vold.
Jeg er ikke den lille jenta lenger.
Hjertet ditt er det samme.
Og det blir ikke lett for deg å drepe.
Du og jeg er ikke feiginger. Vi er det stikk motsatte.
Sannheten er at vi heller vil bli drept enn å drepe andre.
Jeg vil ikke at du skal bli drept.
Har du sagt det du kom for å si?
Nei.
Jo, det har han.
Hun sier du har det.
Vær så snill.
Rolig, rolig.
Bra. Stopp nå.
Hei. Boka di.
Bøker!
Dette er en tid for blod og rifler.
Det er alltid tid for bøker.
Vi venter på Hania. Jeg visste det.
Jeg sa hun ikke ville komme. Magda tar rollen hennes.
- La oss vente litt til. - Syns du ikke jeg er god nok?
Nei, det er ikke det. Det er bare...
Her har vi henne.
Musikken ble høyere og raskere.
Plutselig kom en falsk akkord.
Som hvesende slanger eller knusende glass
som frøs hjertene deres og fylte dem med et skrekkelig varsel.
Og musikken ble enda høyere, og man kunne høre...
Wojtyla er min beste venn.
Hva gjør du?
- Jeg er konsertpianist. - Jeg knuser stein.
Snart løftet de hendene igjen...
Og fra trompeter til himmelen lød triumfens marsj.
Polen er ikke død.
Forlovelse.
De små rakkerne forlovet seg.
Jeg er forlover. Nowak er navnet.
Jeg elsket den vakre jenta en gang, men hun valgte ham isteden.
Så, jeg mener... Jeg vil gjerne si...gratulerer.
Og lykke til.
MOTSTAND
I et annet liv...
...Krystyna.
De tok Wiktor og Krystyna.
De skjøt dem.
Jeg ber dere bli kvitt enhver medmenneskelighet dere føler.
Vi må utslette jødene hvor vi enn finner dem, hver sjanse vi får.
Og vi må utslette polakker som hjelper dem, vi begynner med prester.
Hess er oppe i 10 000 eliminasjoner per dag i Auschwitz. Utmerket.
- Hvorfor ser du slik på meg? - Hvordan da?
Som en som ikke hører etter!
Jeg lyttet veldig nøye, generalguvernør.
Bra.
Veldig bra.
Hvor har du tenkt deg?
Skal du bli skutt på gata?
- Hvem er du? - Jan Tyranowski.
Og hvem er du?
Du kommer til å brenne fingrene dine.
Når en slukker, tennes en ny.
Hvis du føler du må snakke,
kan jeg fortsette med dette så lenge du vil.
Du...
Du har ikke sagt hva du heter.
Karol.
Jeg må gå nå. Jeg ser etter min venn.
- Han er prest. Jeg trenger en messe. - En messe for de døde?
Vi skal vinne med kjærlighet, ikke med våpen.
Hvordan kan du si det med nazister utenfor døra?
Nazistene forsvinner, for ondskapen kommer til å bli slukt av seg selv.
Men...
Men hvis kjærligheten ikke vinner,
kommer nazistene tilbake under et annet navn.
- Er det det du mener? - Nettopp.
St Johannes av Korset. For deg er det en overraskelse.
Det skal bli din sengelektyre.
Takk.
Gir du en nazist syndsforlatelse?
Historien lar gode mennesker ta forferdelige valg også.
Man føler seg som en levende død fordi man må drepe sjelen sin først.
Jeg er mer her for dem enn for deg.
De drepte Wiktor og Krystyna.
Jeg vet det.
Ikke gå i begravelsen deres.
Nazistene venter på en anledning til å arrestere dere alle.
Jeg kommer til dere, så har vi en hemmelig messe.
Tomasz...
Hvor er streken?
Streken som skiller dem som betaler for lite fra dem som betaler for mye?
Og hvilken side er jeg på?
Jeg vet ikke.
Du tilhører dem som må håpe.
Teateret... Mitt livs drøm er over.
Hva mener du?
Jeg ser ingenting annet enn smerte.
Alt er så...mørkt. Så mørkt.
Verden er blind og døv.
Det er ikke nok å forsvare kulturen.
Det er alltid et våpen, men jeg ville ikke klart å drepe noen.
Jeg sa det til deg.
Du må aldri miste håpet.
Du må aldri miste den fantastiske meningen med liv og kjærlighet,
tross alt onde menn er i stand til å gjøre.
For å komme deg dit du ikke er,
må du gjennom stedene hvor du ikke er.
For å nå stedet der du har alt, må du etterstrebe å eie ingenting.
For å nå stedet hvor du alt er, må du etterstrebe å være ingenting.
Gi dem evig hvile, Herre, og måtte evig lys...
Jeg vil finne de samme grunnene du har til å tro og håpe.
Jeg vil gå i kloster.
Karol, i slike tider trenger folk prester hos seg,
ikke innelåst i et kloster.
Jeg har tenkt på hva jeg gir avkall på.
Jeg har tenkt på valget,
betydningen av valget jeg vil ta.
Og jeg lurer på om det er fordi jeg vil gjemme meg?
Eller fordi jeg føler skyld for all smerten jeg ser?
Eller er det noe dypere?
Kaller Gud på meg?
Johannes skrev at Jesus sa:
"Du har ikke valgt meg, jeg har valgt deg."
Døra er åpen. Det er opp til deg nå.
Å miste en kjær er alltid fryktelig.
I oldtiden fant man trøst
i å si at gudene kalte dem tilbake.
Men tro er ikke en trøst. Tro gir mening til liv og død.
Vi feirer deres sjenerøse liv, Krystyna og Wiktor.
Vi feirer deres modige død.
De gir mening til drømmene...
...som dere ikke kan fortelle oss om lenger.
Tro er en mørk natt.
Tro finnes i mørket,
dypt inne i mennesket,
hvor mysteriet med Gud og kjærlighet ligger gjemt.
Karol!
Dynamitten!
Herregud!
Du er så dum! Du ville dødd for bøkene dine!
- Gikk det bra? - Ja. Bøker er verdt å dø for.
Du er arbeider. Det kan du meisle inn i den tjukke skallen din.
Her. Ta på disse før du blir blind.
- Nei, behold dem. - Gjør som du får beskjed om.
Vi trenger menn som deg, med godt syn, når vi begynner på nytt.
Nowak...
Pappa, Mrs. Gedrynska har lagd god kveldsmat til deg.
Pappa?
Jeg husker at jeg satt på fanget ditt,
og du pleide å fortelle om heltene våre.
Jeg likte å høre om maleren, Adam Chmielowski,
som mistet beinet i januaropprøret.
Du fortalte meg
at han gav opp kunsten
fordi han innså at...
...Gud trengte ham til andre ting.
Så han bodde blant de vanskeligstilte,
som en som kom for å tjene dem som lider.
Du har etterlatt meg alene.
Du har etterlatt meg helt alene.
Karol.
Har dere ventet så lenge på meg i regnet?
Vi er ikke lagd av sukker.
- Hva sa du? - Vi er ikke lagd av sukker.
Karol sa det til meg da jeg ikke ville spille fotball i regnet.
Jeg vet det. Jeg så alltid på dere.
Husker du da vi øvde på Romeo og Julie til skolestykket?
Selvsagt.
Du var Julie, og du var Romeo.
- Hva ellers? Hovedrollen. - Jeg ville ha ham som Mercutio.
- Husker du hva du sa? - "Jeg vil heller bli prest."
Og jeg sa: "Men presten er bare en liten rolle."
Jeg svarte: "Jeg mener ikke i skuespillet, men i livet."
Når jeg har sett alt det fryktelige som har skjedd,
har alt ført meg i retning noe som er godt.
Presteskapet.
For enhvers verdighet
og opplevelsen av å kjenne meg selv gjennom kunnskapen om Gud,
og leve et liv med Gud innenfra.
Jeg vil bli prest.
Ut av denne ondskapens dyp
må vi vitne om det faktum
at den guddommelige meningen med livet er viktigere enn livet selv.
Det er derfor jeg er her.
Nazistene har stengt presteseminaret. Du risikerer livet.
Selv ikke din mor må vite at du studerer her.
Du må leve som normalt,
men du skal studere og meditere med oss i hemmelighet
i hvert ledige øyeblikk du har.
Unge mann...kan du høre meg?
Er det en lege her? Gutten dør.
Frue?
- Vi tar oss av dette. - Han er ikke tysk.
- Vi må få ham til sykehus. - Ikke ta på ham. Han er polsk.
Ikke vær redd.
Bli med meg.
Så jeg er ikke død likevel.
Tomasz.
- Jan. - Velkommen tilbake.
- Boka di hjalp meg med å ta et valg. - Hvilket valg?
Mørket...lyset.
Du må bli bedre fort. Forestillingene er ikke de samme uten deg.
Jeg kjenner offiseren som hjalp deg.
Han er gift og har tre barn.
Livet hans er i fare nå.
Han er blitt gitt et befal, men han har valgt å avstå.
Jeg sverget å dø for Det tredje riket.
Jeg er stolt av å dø for det ekte Tyskland.
Skam deg.
Takk for at du hjelper meg med å dø, pater. Nå er jeg trygg.
Jeg ser hvordan Tyskland var da jeg var liten gutt.
Hvite hus langs en elv.
Flytt deg, pater. De ber deg fjerne deg fra meg.
Min bror.
Flytt deg, pater. De dreper deg.
En ny dag vil komme, og dine barn vil få se de hvite husene langs elva.
Gud velsigne deg.
Hvem drepte ham?
Du eller jeg?
Du drepte ham, polske prest.
Nå skal jeg drepe deg.
Måtte Gud tilgi deg.
Ifølge min Gud styres verden av ære.
Verden må styres av kjærlighet.
Skyt ham.
Hei der!
Papirer.
- Hvor skal denne vakre jenta? - Til kirken.
- Hvilken kirke? - St Andrews.
- Hva skal du gjøre der? - Be.
Vi skal komme hjem til deg på middag i kveld.
Kan jeg få gå nå?
- Skjønne øyne, hvorfor så travelt? - Bli med oss.
Gå og be. Lille polske tøs.
Unnskyld meg, pater. Har du sett Karol...
Karol?
Jeg ventet på deg.
Hvorfor har du prestekjole?
De skyter og deporterer prestestudenter.
Erkebiskopen vil at vi skal gå kledd som prester.
Hvorfor sa du ingenting til meg?
- Stoler du ikke på meg? - Selvsagt gjør jeg det.
Jeg stoler så mye på deg...
...at jeg iblant tenker på noe, og jeg føler at du allerede vet det.
Jeg visste ikke om dette.
Du kan ikke tilbringe livet med å ta skriftemål fra gamle kvinner.
- Du er kunstner. - Jeg har bestemt meg.
Det er dette jeg må gjøre.
Hva er det du gjør?
- Du forlater meg. - Nei.
Du blir ikke alene.
- Jeg har mistet deg. - Du har ikke mistet meg, Hania.
Jeg er her for deg mer enn noen gang.
Jeg måtte ta avgjørelsen. Jeg snakker om framtida.
Den må være bedre enn ondskapen vi opplever. Jeg vil ta del i den.
Jeg ser ingen framtid. Jeg vil aldri bli noens slave.
- Jeg vil heller dø. - Nei.
Du vil leve.
Vi skal leve og kjempe for en verden som er fylt av kjærlighet.
Jeg beklager.
De sprengte brua. Russerne kommer.
Nazistene er på flukt!
De trekker seg tilbake! Polen er fritt! Polen er reddet!
Vi er reddet! Polen er fritt!
Hva gjør du her? Kom. Vi må dra.
Hans.
Kom igjen.
Kom, mektige skaper.
Jeg skal være grunnen andre går på for å nå stedet du vil føre dem til.
HANS FRANK HENRETTET I NÜRNBERG
Velkommen.
Julian Kordek, ikke sant?
De fortalte meg noe om deg som virker umulig for en polakk.
At jeg ikke hater russere? Jeg studerte ved Moskva universitet.
Njet. At du ikke er katolikk.
Er det en spøk eller et triks for å fremme karrieren?
Det er verre om sosialistrevolusjonen gav katolikkene frie tøyler.
Er det en god grunn til at dette bør bli din pult?
Her er den polske prestestanden. Nazistene drepte en tredel.
Men det er mange igjen. Mange.
Jeg gir dem ikke tid til å puste, handle eller tenke.
En dag vil de ikke ha tid til å drømme om sin Gud.
Jeg er et ungt ansikt som springer frem fra Tatrafjellene.
Måtte en åker med rug vokse fram fra min ungdom,
bysset i lengsel og smerte.
La lykken forstørre deg, store mysterium.
Her borte!
Przemek, kan du være keeper?
Greit.
Jeg vil gjerne spille. Takk.
God redning.
Du redder ikke den neste, selv om du ber om hjelp.
Skal vi vedde?
Pater Karol, Den hemmelige tjenesten!
- Her borte? - Jeg så dem i kirken.
Hva skjer? Monsignor Kurowski...
Du kan ikke arrestere ham. Det er forbudt inne i en kirke.
- Vil du bli med oss? - La dem gjøre sin plikt, Karol.
- Hva er han anklaget for? - Hva er ditt navn?
Wojtyla.
Din monsignor preker om omstyrtelse.
Han sviktet sitt land, som også er mitt land og ditt land.
Monsignor Kurowski har bare snakket om hellige ting i denne kirken.
Dette er det siste din prest vil se
før han innser at livet han viet til hellige ting,
bare har vært en illusjon.
Det er forferdelig å bli stilt foran ingenting, ikke sant?
Det du kaller ingenting, kaller jeg alt.
Der du ser mørke, ser jeg lys.
Når du ser ødeleggelse, ser jeg frelse.
Adjø, Wojtyla.
- Hva sa du fornavnet ditt var? - Karol.
Karol.
Ikke glem mitt navn. Julian Kordek.
- Er du i andre måned? - Nei, tredje. Pawel er så lykkelig.
Men vi er redd vi vil skjemme bort den lille med for mye kjærlighet.
For mye kjærlighet vil gjøre barnet til en glad og talentfull person.
- Hva er dette med Lublin? - De teologiske fakultetene er stengt.
De startet et i Warszawa, men det er styrt av staten.
Lublin er det eneste som er uavhengig.
Erkebiskop Baziak sa: "Jeg skal sende deg for å undervise i etikk."
- Og hva svarte du? - At jeg ville være prest blant folk.
- Hva sa han da? - "Du skal til Lublin."
- Så du må dra fra Kraków? - Jeg får gjøre begge deler.
Hvordan klarer du det?
Det er bare 36 mil. Åtte timer. Jeg reiser om natta.
Du har stor tillit til jernbanenettet vårt.
Hvor skal dere?
Min mann er journalist her. Kan du slippe oss inn?
Gå.
Gå!
Hva gjør de?
- Dere har ikke rett til dette. - Så lever en klage. Vi har ordrer.
Vi ber om respekt. Livet vårt er i disse papirene.
Hvilken rett har de?
Unnskyldningen er at vi ikke trykte Stalins nekrolog.
Ikke rør denne.
Pawel!
Ned på kne!
Skal du drepe ham?
På grunn av en skrivemaskin?
Han gjorde en tabbe. Ikke gjør en større tabbe.
Fjern alt. Ta med papirene også.
Er du gal? Vil du bli drept for en dum skrivemaskin?
Det er levebrødet vårt og min eneste frihet.
Takk.
Du vet vel hvor viktig en far er for en baby, ikke sant?
Ikke la meg se dere sammen igjen. Da kaster jeg dere alle i fengsel.
Hva blir det neste? Skal dere kutte stemmebåndene våre?
Hvis det er det som må til.
Hvilken metode brukte kristne mot indianerne?
Ukristelige metoder, som kirken må be om tilgivelse for.
Vi møtes igjen. Det er Karol Wojtyla, ikke sant?
"Moderne menn kan bare forvente én viktig ting fra en prest. Kristus."
"Han kan be om resten,
ting som er viktige fra et økonomisk, sosialt og politisk synspunkt,
fra mange andre."
"Presten er en unik observatør av det usynlige i verden."
Du er en god skribent, Wojtyla.
Jeg var det. Men slik det ser ut her...
- Smiler aldri Kristus? - Kristus er kjærlighet.
Vi kan spørre oss selv hvorfor kjærligheten er naglet til korset.
Dette kontoret er rekvirert.
Når det gjelder bladet ditt...
WARSZAWA - ERKEBISKOPENS SETE
"Til den polske prestestand. Prester dømmes til døden."
"De arresterte biskopen i Kielce og kalte ham kriminell."
"Vi kan ikke la staten tråkke på alteret."
Sikkerhetspolitiet. Lukk opp. Vi skal snakke med kardinal Wyszynski.
"Jeg ber dere ikke om å risikere arrestasjon eller å bli drept."
"Men vi kan ikke inngå kompromisser."
"Dere må gjøre motstand."
- Vel? - De nekter å åpne.
- Skal vi slå inn døra? - Han åpner.
- Hva er det som skjer? - Menn fra sikkerhetsministeriet.
- Slipp dem inn. - Deres eminense, de kommer til...
Slipp dem inn.
Du er arrestert. Du får ikke lenger utføre dine plikter.
Du skal forlate Warszawa.
Undertegn her.
Jeg ser ingen juridisk grunn for dette. Så jeg kan ikke signere.
Staten har ikke annet enn vold igjen.
De blinde barna i Radwanice...
Du ledet dem i motstandsbevegelsen.
De var de eneste som kom seg gjennom skogen om natta.
Jeg var en av patriotene de reddet.
Jeg har stor respekt for alt du gjorde mot nazistene.
Men nå kjemper du mot folkets makt.
Du skjuler kriminelle prester som er dømt for sine lovbrudd.
Din stilling er pro-Vatikanet, pro-imperialistisk og anti-polsk.
Jeg er den samme som jeg alltid har vært.
Jeg forsvarer landets kristne sjel,
landets ånd av frihet, fred og rettferdighet.
Samle sammen tingene dine og bli med oss.
Jeg er klar.
Skal du ikke ta noe med deg?
Jeg kom fattig til dette huset, og fattig skal jeg forlate det.
Beklager. Ikke vær redd, hunden er frisk.
- Søster Maksencja, hent jod. - Nei.
Vi drar.
- Karol, heldigvis har du ikke dratt. - Hva er i veien?
Pawel og jeg drar. Vi må komme oss vekk herfra.
Hvor skal dere? Hvordan skal dere krysse grensa?
Gjemt i en lastebil. Vi skal til Frankrike og så til New York.
Pawel har en fetter i Brooklyn.
- Når? - I kveld.
Innser du hva du gir deg ut på? Og i din tilstand?
Karol, vi sulter her. Vi lever på veldedighet.
Vi får ikke sove om natta av frykt for at de skal arrestere Pawel.
Eller enda verre, at de bare får ham til å forsvinne.
Alle virker som en tyster.
Det er så mange av dem. De har isolert oss helt.
Jeg vil ikke føde et barn i dette marerittet.
Jeg vil ikke.
Jeg kommer til å savne deg.
Jeg vil savne dere begge.
Jeg vil savne å se deg på scenen.
Husker du undergrunnsteatret?
Og Wadowice. Skolen.
Venner.
Hvordan kan jeg glemme det?
Ditt barn fortjener dette smilet... resten av livet.
To levende smil blant de døde. Vi er de eneste som er igjen.
- Jusek gikk på en mine. - Jeg vet det.
Jerzy er også død.
Jeg fant ikke ut hvor han døde og om han ble gravlagt.
Jeg vil ikke forlate Polen.
Jeg er polsk, og barnet mitt...
Du vil alltid være polsk, hvor du enn drar.
Sett deg.
Du vil alltid være polsk, og det vil barnet ditt også være.
Bare himmelen over deg vil forandre seg, ingenting annet.
Jeg skulle legge dette i en skuff,
men jeg glemte det.
Ta det.
Jeg vil ikke ha det.
Hvorfor betaler de meg hver måned?
Curiaen er til og med punktlige.
Jeg får professorlønn fra universitetet, så ikke tenk på meg.
Veksle til dollar. Det er ikke mye, men likevel...
- Jeg vil ikke ha det. - Jeg vet det. Du sa det.
Du kan betale meg tilbake senere.
Du er som en søster for meg.
- Kamerater. - Kamerat Kordek.
Han styrer kirke og religion. Polens mest utakknemlige jobb.
Kamerat Stalin pleide å si at å innføre kommunisme i Polen
er som å lære en ku til å gå med sal.
Han sa også: "Hvis bare vi kunne ha den Wyszynski på vår side."
Wyszynski blir aldri på vår side. Han trives der han er.
Du må stenge universitetet i Lublin.
Vi trenger ikke flere som Wyszynski.
Det er ikke lurt. Vi må gi utlandet inntrykk av
at religiøs og filosofisk pluralisme eksisterer i Polen.
De har nye lærere nå. Unge, velutdannede. Farlige.
- Som? - En viss Wojtyla. En ung prest.
Han burde ikke få lære unge mennesker fryktløshet.
Vi trenger frykt for å nå vårt mål.
Det blir rett i historiens øyne.
Og selv i Guds øyne, hvis han eksisterer.
Universitetet i Lublin forblir åpent.
Adam.
Kamerat?
Karol Wojtyla. Han underviser i etikk ved universitetet i Lublin.
Og han er prest her i Kraków og tar seg av unge mennesker.
Jeg vil vite alt om ham.
Hvem han møter, hva han sier, hva han tenker. Alt.
Selv når han går på toalettet.
Adam, har du søkt deg til oss ut fra ideologi eller for å få en karriere?
Hvorfor spør du om det?
Det er rart at noen som studerer kunsthistorie, hater religion.
Kunsten jeg elsker, hyller mennesket, ikke Gud.
Gud er overtro og obskurantisme.
Så du har et rent hjerte.
Hva med deg?
Jeg prøver.
Billett, takk.
Billett. Takk.
Jeg ser noen nye fjes. Hva heter du?
Janina Kuron. Fra Lublin.
Hva heter du?
- Marcin Mickiewicz, fra Kielce. - Litt av et navn å leve opp til.
Og du?
Maria Pomorska, fra Poznan.
- Og du? - Jeg skal ha kunsthistorie.
Du er også velkommen. Hva er ditt navn?
- Adam. Adam Zielinski. - Bli med hvis du vil, Adam.
Kunst kan være moralens mester, ikke omvendt.
Bra. Kan vi ikke begynne med et spørsmål?
Hvem vil være først?
Ja?
- Hvorfor... - Bare sett deg.
Hvorfor er noen menn som villdyr, mens andre blir helter?
Hvorfor forråder noen sine venner,
mens andre ofrer livet for mennesker de ikke engang kjenner?
Hvem kan svare på det?
Folk er slemme fordi de er redde og ulykkelige.
Så de kan bli drevet til vold og selvødeleggelse.
Der har vi et interessant tema.
Lykke og ulykke dypt inne i hver enkelt av oss.
Descartes. "Mennesket er i midten mellom Gud og intethet."
"Og han må velge."
Vi må bruke et filosofisk konsept basert på en menneskelig erfaring
framfor en kosmologisk erfaring, mer som hva to og to er verdt.
Og arbeideren sier at det ikke er verdt stort.
Det er det politiske direktivet. Høres ut som en filosofisk syssel.
- Det er tankeføde. - La oss ta føden!
Beklager.
Min feil. Jeg går alltid rundt med hodet i skyene.
Å, det er deg.
Kunsthistorie?
Kunsthistorie vil gjerne spandere noe å drikke. Hva sier du til det?
Hvorfor ikke?
Jeg skriver min doktoravhandling om Piotr Michalowski.
- Jeg aner ikke hvem han er. - Han er en berømt maler.
Og jeg er berømt uvitende.
Han malte flere malerier av Don Quijote i et vanvittig raseri.
Gal, sterk, desperat.
- Maria? - Ja?
- Kjeder jeg deg? - Nei, slett ikke.
Det er mye vi må diskutere.
De unge trenger positive svar, nå, umiddelbart.
Kommunister lover...
Kommunister lover unge mennesker et rettferdig og bedre samfunn.
Unge mennesker er rene. De vil tro en ideell verden er mulig.
- Vi lover ikke himmel og jord. - Kjeder jeg deg?
- Hva ser du på? - Beklager.
- Hvor bor du? - I Kraków med tanta mi.
Fantastisk. Jeg bor også i Kraków. Er det skjebnen, eller hva?
Hvem vet? Skjebnen er underfundig. Men den finner alltid sin vei.
Vi må møte marxismen på dens termer. Frigjøring av menneskeheten.
Sju av oss skal til arbeiderstrøk uten kirker.
Vi skal besøke alle familier som trenger oss.
Bra.
Du har tatt et beundringsverdig valg.
Men det kan bli farlig. Pass på at ingen følger etter deg.
- Adam også? - Nei. Han virker litt nølende.
Adam lever i sin verden av kunst.
- Du liker Adam, ikke sant? - Jeg tror det.
- Og han liker deg? - Jeg vet ikke.
Hvordan kan han unngå det? Han er estetiker. Han liker deg til døde.
Jeg vil organisere en tur til fjellene med studentene.
- Det er en strålende idé. - Vi drar til Tatrafjellene.
Et premiss for hovedoppgaven din. Den moralske verdien av ærlighet og mot.
Jeg liker det.
Adam.
Hvis du er full og slår kona, kan du ikke klandre andre.
Det er tapt selvrespekt som får deg til å skade en du har så kjær.
Det fins ikke hjelp. Det er ikke håp for meg, fader.
- Da ville du ikke vært her. - Jeg har prøvd å forandre meg.
Tross skuffelsene må du finne kjærligheten i deg.
Det er den eneste styrken som kan forandre deg.
Vår tids ondskap er en slags fornedrelse av mennesket,
iblant planlagt av ideologier eller politiske eller økonomiske systemer.
Det har gått skred to km lenger oppe. De må stoppe her.
Vi må gjøre motstand ved å rekonstruere menneskets verdi.
Jeg er sent ute.
Toget fra Kraków.
Å ja. Det er derfor Wojtyla ikke er her ennå.
Alle gikk for å få seg litt mat. Men ikke jeg. Jeg gruer meg til prøven.
Jeg var ikke i timene. Jeg jobber i Poznan, men jeg prøver å studere.
Hvordan er Wojtyla? Han er prest også, ikke sant?
Ja.
- Er han slem? - Slem?
Verre enn det.
Han er tyrann. En ekte tyrann.
Herregud.
- Er du godt forberedt? - Mer eller mindre.
Kan du forklare Max Schelers polemikk mot teknologisk samfunn for meg?
Han er imot rasjonalistene
som mener at vi kan dominere naturen og mennesket.
Og?
For ham kommer den eneste tilliten i verden fra kjærlighet.
- Så du er også fra Poznan? - Ja.
Jeg fant en klassekamerat som kan sine ting, og han hjalp meg virkelig.
Hvem er det?
Hvor ble det av ham?
Witold Brozek.
Gud hjelpe meg.
Lykke til.
Gi meg karakterboka, Witold.
Beklager.
- Jeg visste ikke... - Karakterboka.
Witold er en arbeidende student. Jeg har allerede testet ham.
Jeg gav deg en god karakter.
Studer videre.
Takk.
Adjø.
Vingene dine.
- Du er poet. - Nei. Slett ikke.
Jeg kan bare tre vers av et dikt utenat. Det er tyrkisk.
Et tyrkisk dikt? På tyrkisk?
"Vi har ennå ikke seilet på de vakreste av hav,
vi har ennå ikke levd på de vakreste av dager,
og jeg har ennå ikke fortalt deg de vakreste ting jeg vil fortelle deg."
Ikke se slik på meg. Jeg blir flau.
Kom. Vi kommer for sent.
Vi er sent ute.
Ingenting er mer mystisk og ukjent enn kjærlighet.
Vi har et dypt, desperat behov for absolutt kjærlighet.
Forskjellen på vår oppfatning og hvordan vi lever, er fryktelig.
Kjærlighet kan ikke læres, men det er livsviktig å lære om det.
En ting er sikkert.
Kjærlighet og seksualitet er det mest spennende leddet mellom sinn og natur.
Men kjærlighet er også ansvar.
Når en mann og en kvinne er forent av ekte kjærlighet,
tar en over den andres skjebne og framtid som om det var ens egen.
Det kan være en påkjenning, men det er bare slik man kan elske på alvor.
Og ikke gjøre det til en lek.
Gå i fred.
- Jeg har problemer med dette. - Hva mener du?
Jeg tror på Faderen og Sønnen. Men Den hellige ånd? Det sliter jeg med.
- Nowak! - Karol.
Hvor har du holdt hus i alle år?
Jeg jobber på Cegielski-fabrikken i Poznan nå.
Hvordan går det?
- Dårlig. Jeg mener, bare bra. - Hvordan går det egentlig?
Både og. Dårlig fordi dette regimet er en fornærmelse mot sosialisme.
Folket sulter.
Og bra, fordi jeg føler meg sterk og klar til å ta opp kampen.
Og vet du hva? Jeg er forelsket.
Har du forelsket deg? Det er strålende!
- Hvem er hun? - Hun heter Magda.
Hun har blå øyne. Vakker. Hun er enke.
Skal du gifte deg?
Hun vil ikke. Hun har et lite barn. Vi møtes i hemmelighet.
Gi henne tid.
Og forsiktig med ølet, ikke sant?
Polen er en slavestat.
Russerne styrer hæren og staten.
De tapper oss for blod.
Alle prosjektene deres mislykkes.
De gjør oss fattige, Karol.
Vi skal gå ut i Poznans gater og vise dem hvor sinte vi er.
- Hva skal det være godt for? - Er du på deres side?
Jeg frykter konsekvensene. Jeg vil ikke gråte for martyrer lenger.
Ikke vær redd. De vil ikke skyte på oss. Vi er proletariatet.
Godt jobbet.
Men han avslører ingenting. Han antar tydeligvis at vi lytter.
Jeg tror ikke det.
Jeg har provosert ham tusen ganger. Vi tar toget sammen nesten hver gang,
og han har aldri sagt noe stygt om sosialiststyret i dette landet.
Han er ikke interessert i politikk.
Kanskje, og jeg sier dette med all respekt, kamerat, du tar feil.
Jeg tar ikke feil, Zielinski. Jeg vil ta denne mannen.
Og du skal gi meg det jeg trenger for å gjøre det. Forstått?
Mener du at jeg må dikte opp ting?
Hva om jeg gjør det?
Hva om jeg gjorde det?
Da skal jeg dikte opp noe.
- Hvem er sikkerhetssjef i Poznan? - Kamerat Maczek.
Si at jeg vil snakke med ham.
Du kan gå nå.
Radio Fritt Europa...
I dag, 28. juni klokka 16 gikk andre kompani inn i Poznan.
Streiken begynte i dag morges klokka 06
da arbeidere forlot Cegielski- fabrikken og marsjerte mot sentrum.
Etter hvert slo arbeidere fra andre fabrikker følge,
sammen med forbipasserende og innbyggere i byen.
Er du Nowak?
Ja. Hvem er du, kamerat? Jeg tror ikke vi har møtt hverandre.
Jeg er Piotr. Mamma sa jeg fikk komme hit hvis jeg holdt meg nær deg.
Så du er Piotr, Magdas sønn.
Jeg er glad hun falt for deg. Det er leit å se sin mor så nedfor og ensom.
Din mor er en sterk og vakker kvinne.
Hun er heldig som har en sønn som deg. Ta dette.
Grupper av demonstranter gikk mot kontorene til Forent arbeiderparti.
Andre gikk langs Mlynska mot Sentralfengselet
og til Sikkerhetskontoret.
Klokka 10.15 inntok en gruppe tinghuset
og distriktsadvokatens kontor.
Demonstrasjonen må opphøre umiddelbartl
- Dra, ellers bruker vi makt! - Du må dra hjem.
- Jeg blir hos deg. - Gå, sa jeg!
Gå vekk! Frigjør Polen!
Nei!
Hundre arbeidere ser ut til å ha blitt drept.
Og flere hundre har blitt såret.
Min far jobber der! Jeg er sikker på at han var med de streikende.
- Hva heter din far? - Ignacy.
Hallo? Det er Wojtyla.
Ring monsignor Gorka i St Peter og St Pauls i Poznan.
Se hva du kan finne ut om Ignacy Pomorski.
Og sjekk Maciej Nowak og Witold Brozek også.
Ja. Takk.
Vi får vite det snart.
- Jeg vet hvor vi kan finne våpen! - Stille!
Stille! Sett dere ned.
Under Nazi-perioden
møtte jeg den viseste mannen jeg har kjent.
Vi var i et mørkt rom og klynget oss til livet.
Den vise mannen var ikke filosof. Han var skredder.
Han sa: "Vi skal vinne med kjærlighet, ikke med våpen."
Jeg sa: "Hvordan kan du si det når nazistene er i landet?"
Han sa: "Nazistene forsvinner, for ondskapen vil sluke seg selv."
"Hvis kjærligheten ikke seirer, kommer de tilbake med et annet navn."
Og nå vil dere møte stridsvogner med rifler?
Vil dere ofre livet? Dere burde ikke ofre livet i dag.
Dere burde heller vise at dere elsker livet,
en kjærlighet de ikke kjenner til.
Dere må vitne om den hellige verdigheten i ethvert liv.
Demonstrer fredelig. Vis deres smerte, vis deres skuffelse.
Rop ut deres motvilje mot vold.
Vis kjærlighet.
Vis at dere respekterer livet.
- Unnskyld meg. - Jeg må vite det.
Wojtyla her. Ja?
Han har det bra.
Han har det bra!
Hva fortalte de deg?
En klassekamerat av dere...
...Witold Brozek, ble drept.
Det er vanskelig å tilgi en slik forbrytelse.
Og en venn av meg ble såret.
Men jeg gjentar, ikke provoser dem.
Det er nøyaktig det de forventer at dere skal gjøre.
De er ikke redde for våpnene deres,
men de vil være redde for ordene deres.
Du holder deg godt.
Tre år i fengsel har ikke svekket deg.
Vi var 17 i mitt kull på presteseminaret.
Tolv av dem endte i konsentrasjonsleir.
Tror du virkelig jeg vil føle meg innestengt på et så flott sted?
Jeg kan leve her til jeg dør.
Jeg har tro, en styrke du ikke vet noe om.
Hva vil du si til å dra utenlands?
Jeg vet ikke...hva med Italia eller Rivieraen?
Mitt sted er i katedralen min eller fengselet.
Du kan dra tilbake til katedralen. Maktsituasjonen er forandret.
Kamerat Gomulka har makten nå
og syns at du kan gjenoppta pliktene dine.
Dere skyter mot arbeidere. Dere brukte stridsvogner mot Ungarns folk.
Er det slik kommunismen er?
Det er uakseptabelt å løsne ild mot arbeidere, selv oppviglere.
Det er enda mer uakseptabelt at så mange planer mislykkes.
Sier du dette for å beskytte karrieren din?
Tenk på meg som en fiende, men ikke som en slange.
Enten du liker det eller ikke, er vi like. Vi tror.
Faktum er at du er redd folk som demonstrerer fredelig.
Du løslater kirkens overhode for å få alibi.
Du gjør en meget alvorlig feil.
Staten kan løsne grepet,
men jeg vil alltid være mot deg.
Ikke tro at du påvirker min sjel ved å løslate meg.
Ingen vil kjøpe sjelen din.
Vi vil oppnå kommunisme, og gjøre alle nødvendige forandringer.
Med eller uten støtte fra kirken.
Hvordan klarer jeg å være så sen bestandig?
Fra sekretariatet i Vatikanet
til erkebiskopen av Polen, kardinal Stefan Wyszynski.
Hans hellighet, etter anmodning fra erkebiskopen monsignor Baziak,
utnevner Karol Wojtyla til hjelpebiskop i Kraków.
Han ble valgt for sitt intellekt, sin hengivenhet,
sin indre styrke og overbevisende talegave,
sin dannelse innen filosofi og samfunnsvitenskap,
sin tilhengerskare som lærer og sin innflytelse blant de unge.
Unnskyld, skal du til Olsztynek? Jeg må rekke et tog til Warszawa.
Takk.
- Melsekker? - Det var det raskeste jeg fant.
Var du i Mazuria for å drive spirituelle øvelser?
Nei... Jeg var med en gruppe studenter. Vi padlet.
Ja...
Jeg har hørt at du kanskje er litt for atletisk.
Jeg var nysgjerrig på å møte deg.
- Vet du hvorfor jeg har tilkalt deg? - Nei... Deres eminense.
Din erkebiskop, monsignor Baziak,
har fått godkjent din utnevnelse som biskop av Kraków fra Paven.
- Jeg er aldeles for ung. - Den svakheten er du snart kvitt.
Jeg ber deg om ikke å gå imot Den hellige fars vilje.
Jeg aksepterer det.
Da går vi og får oss litt mat.
Karol! Ikke la noen påvirke deg!
Han ville ikke si navnet. Han virket veldig nervøs.
- Kanskje vi burde ringe politiet. - Nei, det skal vi ikke.
Det er Nowak. Du kan gå, søster. Alt er helt i orden.
Nowak.
Trodde du ikke jeg ville gjenkjenne stemmen din?
Så min venn fra gruvene er biskop.
- Hvordan går det med armen? - Det går bra.
De prøvde å drepe gamle Nowak.
Da jeg reiste meg, prøvde de å slå meg halvt i hjel.
- Hva gjør du? - De lytter til oss.
Jeg vet de gjør det. De er overalt!
Jeg fant ingen mikrofoner, men jeg er sikker på at de er her.
Nei, tidene...
Tidene har forandret seg. Vi lever ikke i frykt lenger.
Ingenting har forandret seg.
Man har illusjoner av forandring, illusjoner av frihet.
Det er kanskje nok for intellektuelle, men ikke for meg.
- Ikke for bøndene og arbeiderne. - Kom og sett deg.
Skuffelser,
forfølgelser, vold.
De prøver å skade oss.
De vil ikke at vi skal smile.
Men du kan ikke la dem ta styrken, drømmene og kjærligheten fra deg.
Aldri. Husk det.
Der ser du.
Jeg snakker med deg om Gud uten å navngi ham.
Jeg hadde nettopp møtt barnet... og de drepte ham foran øynene på meg.
- Hvem var det? - Piotr.
Magdas sønn.
Han var bare 12.
Nå elsker hun meg ikke mer, for jeg klarte ikke å redde barnet hennes.
Jeg ble prest for å lindre folks smerte.
Men jeg lider, jeg føler skyld for det jeg ikke kan gjøre.
Gå til din Magda. Hold henne.
Gi henne kyssene sønnen hennes ikke lenger kan gi.
Unnskyld. Du sa du hadde en viktig avtale klokka fire.
- Hva er klokka? - Fire.
Milde himmel.
Jeg er sent ute til en avtale i kommunistpartiet.
- Hvorfor tar du av...? - Jeg vil ikke provosere.
Ingen polsk biskop har vært på kommunistpartiets hovedkontor.
En gang må være den første.
Hvordan høres dette ut? Vi deler opp bygningen.
To etasjer til presteseminaret og to etasjer til oss.
Et halvt presteseminar er bedre enn ingenting, så jeg takker deg.
Ikke takk meg. Partiet sier du er åpen for dialog.
De ser deg ikke som en fanatiker, en reaksjonær.
Det er det jeg var redd for, Karol.
Jeg liker ikke ditt optimistiske smil.
Alt tatt i betraktning, har vi de samme målene i livet.
Menneskenes lykke.
Selvsagt. Lykke.
Du var skuespiller, ikke sant? Din sikkerhet, din sinnsro...
din selvtillit.
Er dette et spill?
Det er ikke mye å være lykkelig for, og ikke begynn å prate om tro.
Jeg nevnte ikke tro. Jeg bad deg vurdere lykke.
Tro er overtroisk galskap.
"Galskap fra Gud er mye vakrere
enn visdom av menneskelig opprinnelse."
Det er Platon, som du sikkert vet.
Grunnleggeren av fornuft og politikk i Vesten.
Vi har sagt det som skal sies.
Du får halvparten av presteseminaret ditt.
Det har du mitt æresord på.
Du kan gå nå.
- Var det noe mer? - Nowa Huta.
120 000 mennesker som bor der, venter på at en ny kirke skal bli bygd.
Nowa Huta er en ny by i nye Polen, skapt for det nye mennesket.
Et menneske som ikke trenger Gud. Og du vil bygge kirke der?
Som biskop har jeg rett til å bære denne med meg.
Jeg har ikke tillatelse til å gi den ut, men...
ikke få meg arrestert hvis jeg gir det til deg som presang.
Det er Evangeliet etter Matteus.
Du vil kanskje lese Bergprekenen, kapittel fem.
Det er litt føde for din intelligens... og din følsomhet.
"Hvem vil gi en stein til sønnen som ber om brød?"
Adjø.
Du gikk inn i djevelens hus
og forhandlet med ham.
Vi forhandler ikke med kommunistpartiet.
Vi setter ikke våre bein i deres hovedkvarter.
Hvis du har noe å diskutere med de politiske myndighetene,
må du gjøre det med samtykke fra mannen
som inntil annet er bevist, er erkebiskop av Polen
og din overordnede.
Du har rett, eminense.
Jeg skulle ha spurt deg først.
Jeg mente ikke å være respektløs.
- Beklager. Det skal ikke skje igjen. - Bra.
Og du klarte å skaffe oss et halvt presteseminar. Stemmer det?
Mannen du snakket med, ville gjerne ha stilt oss alle opp langs en vegg.
Og du skaffet oss et halvt presteseminar.
Gratulerer. Hvordan klarte du det?
Vil du velsigne meg, fader?
Karol, jeg vet at du nå er i Roma.
Jeg skriver for å fortelle at vår familie er velsignet med lille Jan.
Mr. Kowalski? Hvis du har et øyeblikk...
Ja visst.
Men skjebnen lå klar til å slå til
da vi var mest sårbare.
Sitt ned.
Jeg visste det var noe galt.
Din kone hadde problemer med å puste
og gjentatte hosteanfall under og etter fødselen,
så jeg tok noen prøver, men jeg hadde ikke regnet med dette.
Den skyggen på høyre lunge...
dessverre er det en svulst som har utviklet metastase.
Beklager.
Hvor lenge?
Tre eller fire måneder.
Vi har selvsagt troen, men når Gud svikter en, er det vanskelig.
Det er fryktelig, Karol.
Jeg skriver mens tårene renner, for jeg er alene. Jeg smiler foran henne.
Jeg har ikke fortalt henne noe,
slik at hun kan få fred den lille tiden hun har igjen.
Jeg holder smerten og frykten inni meg.
Åpningen av Rådets første møte
krones av plasseringen av Den hellige bok.
Som i 20 foregående økumeniske konsiler skal den ha æresplassen
fulgt av etterkommende arbeidsperioder.
Mennesket er en unik skapning.
Han lever i en materiell verden, men har dype åndelige drifter.
Han er et mysterium for seg selv og andre.
Nå blir kirken mindre og mindre effektiv.
Kirken kan ikke lenger vise seg selv for verden
drapert i den arkaiske vestlige kulturen.
Vi må ikke belære verden og be om lydighet.
Kirken må gå med verden.
Mennesket er på leting etter sannheten.
Vi må finne løsninger på livets vanskeligheter sammen med dem.
Vi må møte menneskets nød i våre tider.
Med det i tankene må lekmenn være i sentrum av kirkelivet.
Jeg stempler enhver form for geistlig mentalitet som feil.
Ja, i det nye strøket Nowa Huta.
Det er jo et arbeiderstrøk. Du er lærer. Hvorfor vil du bo der?
Fordi staten ikke vil la dem bygge kirke.
Du har rett, det er en utmerket grunn.
Din ekling.
Når jeg har fri mellom timene, kan jeg besøke familier.
Bønder er tvunget til å bli arbeidere og bo i ørsmå leiligheter.
Og vanene deres, tradisjonene deres er blitt fullstendig oversett.
Disse familiene rakner.
Det er alkoholproblemer, kvinner og barn blir mishandlet...
Det er så mye bitterhet.
Du er for vakker til å se så trist ut.
Elsker du meg minst halvparten så høyt som jeg elsker deg?
- Adam? - Ja?
- Hørte du hva jeg spurte om? - Selvsagt.
Og?
"En kvinnes søte kjærlighet overvinner alt."
Jeg husker ikke hvem som skrev det, men Wojtyla sier også det.
Vi er framme.
- Tredje etasje, døra til høyre. - Hvor skal du?
Jeg glemte at jeg må møte en som kan skaffe meg jobb på universitetet.
Sett på kjelen. Jeg kommer snart. Tredje etasje, til høyre.
Jeg har lyttet til tusenvis av skriftemål,
og jeg har fått et deprimerende bilde av menneskelig fortvilelse.
Jeg må si at Wojtylas utholdenhet er skremmende.
Han hjelper folk, oppmuntrer dem, snakker og snakker...
men han sier ikke ett ord du kan bruke mot ham.
Vær så snill, la meg gjøre noe mer nyttig.
Negativt. Du er en del av gruppa, og du skal fortsatt spionere på ham.
Har Wojtyla gått inn på deg? Eller er det den katolske jentas pene rompe?
Arbeiderne i Nowa Huta er innblandet i statsfiendtlige aktiviteter.
Og jeg er overbevist om at Wojtyla er med dem.
Så de bør passe seg hvis det prosjektet mislykkes.
Hei, Darek!
Hold vakt. Vi vil ikke at de skal komme på kontroll.
St Paulus sier "Jeg fryder meg over skavanker, fornærmelser,
behov, forfølgelse og lidelse,
for det er når jeg er svak, at jeg er sterk."
Har de omvendt deg?
Aldri. Men det er en sannhet.
Slik mannen som fortalte meg disse ordene, hevdet.
- St Paulus? - Wojtyla.
- En biskop! - Og en gruvearbeider.
Lenge leve vårt sosialistiske hjemland!
Kordek.
Et beleilig hjerteinfarkt tok seg av erkebiskopen av Kraków.
Kandidatlista signert av Wyszynski?
Jeg avviste dem alle. Bare en gjeng med fanatiske anti-marxister.
- Vil du ha et navn? - Vi har navnet allerede.
Et navn Wyszynski ikke satte på lista. Wojtyla.
Det er galt. Wojtyla må stoppes.
Jeg har blitt informert om at du er besatt av den mannen.
Hva er problemet?
Han har en indre styrke ingen prest i Polen har, inkludert Wyszynski.
- Han kan få de unge og arbeid... - Han preker om bønn og kjærlighet.
Wojtyla er ikke innblandet i statsfiendtlige aktiviteter,
og han mangler organisatoriske evner og lederegenskaper.
Ifølge tradisjonen må Krakóws erkebiskop være en adelsmann.
Og vi støtter en proletar.
- Wojtyla er vår egentlige fiende. - Fienden er Wyszynski.
Han er patrioten, fagforenings- aktivisten, symbolet for massene.
Vi må støtte Wojtyla mot Wyszynski.
Du begår en tragisk feil.
Staten autoriserer Wojtylas navn.
- Det navnet stod ikke på min liste. - Jeg vet det.
Vi avtalte at staten kunne samtykke, men ikke pålegge.
Det er dette de har bestemt.
Jeg er ikke enig med staten heller, hvis det er en trøst.
Det egentlige temaet er...
bare mellom oss to, la oss si at Wojtyla ikke var på lista
fordi du enten ikke ville ha ham,
eller at du ville ha ham, og dette er en metode for å få ham nominert.
Hvor skal jeg skrive under?
Herre, du som utfordrer mennesket
slik at mennesket finner styrken til å utfordre skjebnen,
hjelp meg å gjøre noe.
Hjelp meg å gjenoppleve Korset hver dag.
Hjelp meg å gå langs stien som ikke var min.
Hjelp meg å takle politikere.
Hjelp meg å hjelpe alle som trenger det.
Sover du?
Hva drømmer du?
Jeg syns synd på deg. Jeg gjør virkelig det.
Du narrer deg selv hvis du tror du er lykkelig.
Og hvis du tror en Gud som ikke fins, bryr seg om verden.
Du narrer deg selv
hvis du tror jeg kan elske deg.
Vil du gifte deg med meg?
Vil du ha barn?
Det vil jeg aldri gjøre...
...og jeg vil aldri bli mer ensom.
- Hvordan kom du deg inn? - Du burde låse døra.
Jeg er ikke redd. Dessuten var det du som kom, ikke en tyv.
- Hva er i veien? - Ingenting.
Du ser trist ut. Ingen bør være trist på julaften.
Tristhet følger ikke kalenderen.
Jeg lover deg at jeg kan lære deg å være lykkelig.
Gift deg med meg,
så skal du få føle hvor godt det er å leve i harmoni med seg selv.
Indre fred er ikke bare for de enfoldige.
Du kan også finne det hvis du bare lar deg selv bli elsket.
I kveld skal Nowa Hutas historie forandres.
Wojtyla skal forrette ved foten av det store korset arbeiderne har lagd.
- Hva snakker du om? - Å ja...
Hva er galt, Adam? Har du ikke annet å gjøre på julaften?
Jeg har funnet ut hva de har drevet med i Nowa Huta.
Men det kan være for sent.
Forsamlingen er ikke autorisert. Fjern dere fra området umiddelbart.
Fjern dere!
Hva er det dere gjør?
Hold opp med dette! Hold opp!
Dere kan ikke hindre oss i å ha et kors! Vi er polske!
Det er dere også!
Hold opp! Vi kom hit for å be!
- Trekk dere tilbake! - Vi kom hit for å be.
Arbeidere i Nowa Huta, dere har satt opp et kors der dere ønsket en kirke.
Byen skulle være en by uten Gud, men deres vilje har seiret.
La dette være en lærepenge!
- Hvem har befalet her? - Kaptein Lukowski.
- Før meg til ham. - Følg meg.
Men de kan ikke vende ryggen til sannheten, eller skjule den.
Kordek, femte departement. Jeg beordrer at dere fjerner mobben.
- Kamerat Kliszko. - Gi meg den! Gi meg den!
Deres kors er symbolet på offeret som gav mennesket oppreisning,
og som gir livet en ny mening.
Som lærer oss å elske og respektere livet.
Denne mannen trosser oss. Han må stoppes.
Hvis ikke folket er redde for oss, er alt over. Forstår du det?
Vi er borgere i landet og byen vår, men vi er også Guds folk.
Vi vil fortsatt kreve våre rettigheter.
Trosfrihet er verdighetens høyeste uttrykk. Å kue den er kriminelt!
Paulus Vl i Roma gav meg denne steinen til dere, Nowa Hutas arbeidere.
Den kommer fra Peterskirken.
På denne steinen skal vi bygge vår kirke!
- Be dine menn gjøre noe. - Jeg gir ordrene her.
Så gi ordrene dine, da. Med en gang! Få stoppet den mannen!
Stopp kjeften på Wojtyla!
Hør her. Jeg har fått nok av deg. Hold kjeft!
Kom med oss. Ikke gjør motstand.
Dere må stole på håpets styrke.
Dere må stole på kjærligheten, som er sterkere enn døden. Ikke mist troen.
Ikke mist hjertet, ikke bli motløse.
Mist aldri tankens frihet som Kristus bruker til å gjøre mennesket fri.
Jeg er biskopen deres,
og jeg skal være hos dere i alle mine dager. Velsigne dere.
Adam.
Du hadde rett, Karol.
Håp, bønn og kjærlighet, den skjulte styrken i oss, kan beseire ondskap.
Husker du svulsten? Se her.
Den forsvant.
Det skjer iblant.
Selv for oss leger er kroppene våre mer mystisk enn sikkert.
Dere er en heldig familie.
Takk.
Jeg er skremt. Ja, skremt som han som er blitt velsignet.
Jeg kan ikke kalle det et mirakel. Det ordet er vagt og misledende.
Et mysterium, sa legen, både for vitenskapen og troen.
Jeg vet du bad pater Pios gripe inn. Takk for hans bønner.
Takk til den uransakelige skjebnen som gav Hania styrke til å leges,
og som gjorde meg til en privilegert og lykkelig mann.
Pawel, hva gjør du?
Pawel, hva er i veien med deg?
Du er min!
Du er min for alltid!
Kan du fortelle meg hva som foregår?
Ingenting. Jeg elsker deg.
Jeg har spionert på deg.
Ja. Jeg er spion.
Jeg ble trent til dette.
Jeg plantet mikrofoner.
Jeg lyttet til skriftemålene dine.
Jeg leste brevene dine.
Jeg ble betalt for å gjøre det.
Og jeg er bare en av mange.
Jeg visste alltid at det var nytteløst.
Og selv om jeg hatet deg,
gled ordene dine inn i meg, som vann gjennom en sprekk.
Du snakker om kjærlighet. Slikt et sykt ord.
Kjærlighet til foraktelige mennesker.
Du er ikke foraktelig.
Smerten inni deg, og sinnet ditt, er sjelen din.
En sjel som trenger å bli elsket så mye at den blir kvalt av det.
Hvis du har gjort tabber, har du allerede betalt for dem.
Takk.
Takk, Adam. I dag er en storartet dag.
Dette er andre gang jeg har vært vitne til livets guddommelige verdi.
Gå i fred.
Alt som skal tilgis, er tilgitt.
Du er en utvalgt.
Nei.
Kom hit.
Jeg tilgir deg. Jeg tilgir deg.
Jeg elsker deg.
Ingen bør tvinges til å omfavne troen mot sin vilje.
Ønsket om å oppnå åndelig frihet og religiøs frihet
er en storartet menneskelig kampsak!
For mennesker i dag og opp gjennom historien.
Det er ikke nok å si: "Jeg er fri".
Mennesket må lære å si: "Jeg er ansvarlig."
Jeg vil gjerne snakke om kirkens dialog med ateisme nå.
Vi bør ikke begynne med bevisene på Guds eksistens,
men med å reflektere over menneskets dype og radikale ensomhet.
Deres eksellense!
Kjenner du meg ikke igjen?
Jerzy Kluger.
- Du lever! - Du også, deres eksellense!
Hva skal det bety? Husker du ikke navnet mitt?
Karol.
Jeg trodde du var død. Jeg prøvde å finne nyheter om deg overalt.
Jeg fikk høre at du ble drept i Russland.
Jeg skulle ha dødd. Ikke én gang, men tusen ganger.
Og jeg fant deg.
Jeg ble spart, men jeg var den eneste.
Jeg har glemt hva det betyr å gråte.
Vi må gråte, Jerzy.
Smerten må slippes ut slik at alle kan se den.
"Bare hjertet og sjelen alene." Det var mottoet vårt. Husker du?
Jøder og kristne må komme sammen slik som dette.
Jeg vil at du skal se på dette.
Et brev til tyske biskoper hvor vi tilgir Tyskland og ber om tilgivelse.
Regjeringen kommer til å bli rasende.
Tiden for en sterk fredsgest til tyskerne har kommet.
Må vi virkelig også be om tilgivelse?
Vi må alltid tilgis.
Dokumentet er veldig viktig, det er første skritt i vår renselse.
Vi må be om tilgivelse for alt kristne har gjort galt i historien.
Det høres ut som et ødeleggende foretak.
Millioner har blitt drept på grunn av rase eller ideer.
Vi må be om tilgivelse, enten kristne deltok eller bivånet stilltiende.
Adam, det gleder meg at ekteskapet gir dere slik glede.
Men Marias styrke kommer innenfra, og ikke fra min undervisning.
En kjærlig hilsen til deres lille sønn Stefan.
Adam, selv om du ikke har troen, har du en lidenskap for sannheten,
og det gir deg belønningen som universitetsprofessor.
Jeg ser dessverre en vanskelig framtid for verden.
Hvordan vil Vatikanet reagere hvis de får vite det?
Jeg trosser ikke Roma. Tvert imot.
De vet godt at situasjonen i Tsjekkoslovakia blir verre og verre.
- Monsignor Wojtyla? - Det er meg.
- Vi krysset grensa uten problemer. - Velkommen til Polen.
- Jiri Noga. Milan Hryc. - Her.
- Andrej Menzel. - Andrej Menzel.
Mitt navn er Jarko Sisyl.
Vaclav Kolar.
Dette blir deres hemmelige presteseminar.
En prest er en som overfører troens mysterier
med de usynlige gavene menneskeheten har fått.
Vi jobber her, og jeg ordinerer dere slik at dere drar hjem som prester.
Der må dere ofre dere og kjempe for frihet og fred.
Jeg skal begynne med å gi min definisjon av en prest.
En mann for andre.
I 1968 ropte dere:
"Ingen brød uten frihet, ingen studier uten frihet."
Det var fordi dere ville ha retten til brød, frihet og sannhet!
De arresterte oss, banket intellektuelle og stengte teatrene.
De vendte arbeiderne mot oss slik at arbeiderne ikke stod sammen med oss.
Nå er arbeiderne i opprør - Gdansk, Szcsecin, de nordlige byene.
Militsen har åpnet ild mot dem.
De døde blir lagt i massegraver!
Vi kjenner sannheten, så vi må være sammen med arbeiderne.
Husk at overalt hvor folket har ropt ut: "Vi vil være fri!"
har de alltid fått sin frihet!
Gestapo! Gestapo!
Ja, han lever, men jeg er redd.
Vet du hva de gjør med fanger? De såkalte "helvetesstiene".
Jeg klarer ikke mer.
Dette er en prøvelse for deg. Du skal gå gjennom dette med ham.
Du skal overvinne dette med ham.
Adam er modig.
Han er en utvalgt. Gud svikter ham ikke.
Akkurat nå tenker Adam på smilet ditt.
Hans tankekraft blir hans frelse.
Der er du!
- Har du fått sjokoladen? - Ja.
Ja. Jeg snakket med mammaen din om pappaen din,
om gaven han har med til deg når han kommer tilbake.
Så det er dette som er resultatet?
Har du det gøy? Får du rast fra deg?
Kan du ikke slå et speil, Kordek?
Hvor er din Gud nå? Hva er det Wojtyla sier, at Gud elsker deg?
Historien vil alltid oppklare ting med tiden.
Det er det han sier.
Kom igjen, Kordek. Slå meg.
Slå meg så hardt du vil, for Han er sterkere enn deg.
Staten kan ikke fjerne retten en mann har hatt fra fødselen av!
Staten kan ikke erstatte rettferdighetssansen med en batong!
En stat som besudler seg på den måten, er dømt til å dø.
Hvert angrep på frihet av staten er et brudd med moralsk og sosial orden.
Til familier med menn, kvinner og unge som har dødd for friheten,
til alle som lider under urettferdighet i frihetens navn,
jeg sier at dere ikke skal lide forgjeves.
Denne kirken står ved deres side!
Forbannet være statene som bringer krig i inn- og utland.
Forbannet være statene som lar folket sulte,
som dreper og torturerer!
Hvis Wojtyla blir erkebiskop av Polen, står alle polakkene bak ham.
Få ham drept.
Er du gal?
Jeg er kanskje gal nå, men var ikke det da jeg advarte deg om dette.
Nå er det for sent. Jeg beklager for oss alle. Og landet vårt.
Det er veldig fint.
Paven er død.
- Hva sa du? - Johannes Paul er død.
I går kveld, etter bare 33 dager.
Jeg var veldig glad i ham.
Vet du hva han sa da vi valgte ham?
"Måtte Gud tilgi dere for det dere har gjort!"
Kan de aldri bli enige? Jeg må til Kraków til kirkemøtet.
- Benelli blir valgt i neste runde. - Jeg håper det.
Kardinal Siri, 53.
Kardinal Benelli, 57.
- Eminense? - Koenig?
Hvorfor ikke en polakk?
Nei. Umulig. Jeg er for gammel.
Jeg mente ikke deg. En annen. Vi vil foreslå Wojtyla.
Det er en flott idé. Men han er for ung. Han blir aldri valgt.
Han er en av våre mest intelligente. Han er sterk, rolig og tydelig.
Verken venstre- eller høyrefløy. Og han er optimist.
Men vi er redd han vil si nei.
Jeg skal overbevise ham.
- Herren kom, og han kaller på deg. - Hva mener du?
Hvis de velger deg, vær så snill ikke å si nei.
Husk hva Kristus sa til Peter i Quo Vadis?
Bare ett ord. "Aksepter."
Wojtyla. Wojtyla.
Kjærligheten forklarte alt for meg. Kjærligheten løste alt for meg.
Derfor beundrer jeg kjærligheten, hvor den enn finnes.
Hvis kjærligheten er like stor som den er enkel,
hvis den enkleste lengsel kan finnes i nostalgi,
kan jeg forstå hvorfor Gud vil bli hilset av enkle mennesker,
av mennesker med rene hjerter og uten ord som kan uttrykke kjærlighet.
Gud kom så langt,
og Han stoppet et lite skritt unna intethet,
svært nær øynene våre.
Kanskje livet er en bølge av forbauselse,
en bølge høyere enn døden.
Ikke vær redd. Aldri!
De mest eminente kardinalene
kalte en ny biskop til Roma.
De kalte ham til seg
fra et fjernt land.
Vi har en polsk pave!
Langt unna, men likevel nært,
for et samfunn av kristne i tro og tradisjon.
Magda! Magda!
Han er min venn!
- Jeg var redd... - Adam! Adam!
...for å bli nominert til pave...
...men jeg gjorde det av lydighet
til Vår Herre,
og av total tillit til hans mor,
den hellige Madonna.
Jeg vet ikke om jeg kan uttrykke meg ordentlig på deres språk,
vårt italienske språk.
Hvis jeg sier feil...
Hvis jeg sier feil, må dere rette på meg.